![](/user_photo/2706_HbeT2.jpg)
- •Загальна екологія Аутекологія
- •18. Різновидності екологічних ніш.
- •19. Закон конкурентного виключення Гаузе.
- •20. Диференціація екологічних ніш і приклади цього явища.
- •21. Гомо- та гетеротипові коакції: суть та класифікація.
- •28. Внутрішньовидова конкуренція.
- •29. Поняття про життєву форму.
- •Демекологія
- •1. Класифікація популяцій за м.П. Наумовим, в.М. Беклемішевим, та е. Піанкою.
- •2. Просторова структура популяції та методика її визначення в польових умовах.
- •3. Вікова структура популяції рослин. Вікові спектри рослин.
- •6. Криві зміни чисельності популяцій.
- •7. Криві виживання.
- •1) Тип і(молюски, риби) 2) Тип іі (людина, дроздофіл)
- •8. Когортний аналіз та його значення.
- •1. Просторова структура угруповань.
- •2. Конкурентна структура угруповань.
- •3. Трофічна структура угруповань.
- •4. Видове багатство та видове різноманіття. Індекси видового різноманіття угруповань.
- •5. Поняття сукцесія. Основні типи сукцесій. Приклади сукцесій.
- •6. Внесок с. В. Чернишенка у розробку теорії сукцесій.
- •7. Теорія моно та поліклімаксу.
- •Прикладна Екологія
- •Техноекологія
- •Організація управління в екологічній діяльності
- •3. Довгостроковий прогноз стану природного середовища.
- •4. Структура управління природоохоронною діяльністю: поняття структури управління, чинники, які її визначають, принципи побудови управління.
- •5. Регіональні органи управління охороною довкілля.
- •6.Основні показники, які характеризують економічний результат природоохоронних заходів
- •7. Еколого-економічне обґрунтування проектних рішень у господарській практиці.
- •8.Еколого-економічна експертиза як напрям підвищення ефективності природокористування
- •9.Обов’язкові елементи екологічної експертизи.
- •Екологія людини
- •1.Розкрийте роль медико-генетичного консультування для попередження спадкових хвороб та вроджених вад людини.
- •2.Поясніть загальні закономірності адаптації. Адаптогенні фактори. Адаптація людини до різних екстремальних кліматичних умов.
- •3.Проаналізуйте вплив радіаційного забруднення на здоров’я людини. Шляхи потрапляння радіонуклідів в організм. Гостра і хронічна променева хвороба. Віддалені наслідки променевих уражень.
- •4.Охарактеризуйте електромагнітне випромінювання як негативний фактор впливу на організм людини.
- •5.Розкрийте роль медико-генетичного консультування для попередження спадкових хвороб та вроджених вад людини.
- •Екологія Тварин
- •1) Живлення:
- •2) Морфологічна адаптація.
- •Факторна екологія
- •5. Охарактеризуйте механізми пристосування рослин та тварин до засоленості середовища.
- •6. Опишіть умови водного дефіциту. Пристосування рослин і тварин до дефіциту води.
- •7. Опишіть механізми теплопродукції і терморегуляції. Хімічна і фізична терморегуляція гомойотермних організмів.
- •8. Охарактеризуйте роль білків теплового шоку для організмів.
- •Охорона праці
- •3. Наведіть етапи колообігу n та види мікроорганізмів, що його зумовлюють.
- •4. Охарактеризуйте симбіотичну та патогенну мікрофлору, її значення для організму людини.
- •Екологічна експертиза
- •1. Вкажіть документи, якими повинна супроводжуватись рослинна продукція для ввезення в Укр. Що таке «фіто санітарний сертифікат»? Обовязки власника вантажу.
- •2. Охарактеризуйте обов’язкові елементи екологічної експертизи
- •Карантин організмів
- •1. Розкрийте значення ппкр в роботі Державної служби з Карантину рослин України. Скільки ппкр функціонує в нашій державі. Наведіть їх перелік в Чернівецькій області?
- •2. Порівняльна характеристика карантину рослин та тварин.
- •3. Розкрийте значенння фумігації у боротьбі з небезпечними організмами. Охарактеризуйте відомі вам фуміганти і методи знезараження підкарантинних матеріалів.
- •Антропогенне навантаження
- •1.Обґрунтуйте необхідність інженерно-архітектурного планування розміщення підприємств у межах урбоекосистеми. Охарактеризуйте зони санітарної охорони навколо підприємств.
6. Опишіть умови водного дефіциту. Пристосування рослин і тварин до дефіциту води.
Водний дефіцитнаступає за умови посухи та суховіїв. Посуха виникає у випадку досить тривалої відсутності дощів і супроводжується високою температурою та сонячною інсоляцією. Вона починається затмосферної посухи, яка характеризується низькою відносною вологістю повітря, а за довготривалої відсутності дощів починаєтьсяґрунтова посуха– зменшення доступної для рослин води в ґрунті. Крім посухи, іноді виникають суховії – це умови коли відносна вологість повітря менша 30 %, температура вища 25оС, швидкість вітру складає 5 м/с. Якщо річне випаровування перевищує кількість річних опадів, то цеаридна зонав протилежному випадку –гумідна.
За характером адаптації до водного стресу рослини поділяють на:
Ефемери,які уникають негативного водного дефіциту, вегетують лише короткий період, посуху витримують у стані спокою;
Посухостійкі,які здатні використовувати запаси води із глибоких горизонтів ґрунту або запаси води в самих рослинах типу ксерофітів;
Посуховитривалі, не втрачають життєдіяльності за значних втрат води. Водний стрес виникає коли транспірація перевищує поглинання води.
Дія посухи приводить до зменшення вільної води, що змінює гідратні оболонки білків і відбивається на роботі ферментів. Під час тривалої посухи знижується активність ферментів синтезу і прискорюються гідролітичні процеси, зокрема протеоліз, що веде до збільшення кількості низькомолекулярних білків. Гальмується клітинний поділ і особливо розтяг, що приводить до формування дрібних клітин. Корені реагують на посуху рядом пристосувань: опробковіння, суберенізація екзодерми, прискорення диференціації клітин та ін.
Зазначимо, що універсальної, однотипної фізіологічної реакції на водний дефіцит немає. Реакція мезофітів на посуху має двофазний характер. Недовготривала посуха спричинює зниження в'язкості цитоплазми, інтенсифікації більшості фізіологічних функцій, сповільнення ростових процесів. Ці зміни сприяють виживанню в умовах стресу. Тривала та сильна посуха зумовлює деградаційні зміни, що супроводжується розпадання та окислення органічних речовин.
Біохімічні методи захисту запобігають зневодненню клітин,забезпечують детоксикацію продуктів розпаду, сприяють відновленню порушених структур цитоплазми. Високу водовмісну здатність цитоплазми в умовах посухи підтримує накопичення низькомолекулярних гідрофільних білків, які зв’язують у вигляді гідратних оболонок значні кількості води. Цьому допомагає взаємодія білків з проліном, концентрація якого значно зростає в умовах водного дефіциту, а також збільшення в цитоплазмі вмісту моноцукрів.
Цікавим пристосуванням до дефіциту води володіють сукуленти. Завдяки особливостям фотосинтезу (САМ-тип* удень їх продихи закриті. Детоксикація надлишку аміаку, здійснюється за участю органічних кислот, кількість яких зростає в умовах дефіциту вологи.
Захист ДНК від дії посухи полягає в частковому виведенні молекули з активного стану за допомогою ядерних білків. У міру зростання посухи у тканинах нагромаджуються стрес-гормони (або інгібітори* – етилен і абсцизова кислота (АБК*, знижується рівень гормонів стимуляторів – ауксинів, гіберелінів, цитокінінів. Сигнал для синтезу АБК – це втрата тургору. Посухостійкість с/г рослин підвищують внаслідок передпосівного загартовування. Адаптація до зневоднення відбувається в насінні, яке перед посівом після одноразового замочування знову висушують. Для рослин, які вирощені з такого насіння характерні ознаки ксероморфності.
Пристосування тварин
Серед безхребетних (комахи, павукоподібні* мають комплекс пристосувань до дефіциту води в середовищі: слабопрониклі до води покриви (над хітином тонкий восковий шар*, підвищена здатність до утилізації метаболічної води, у мальпігієвих судинахсеча формується секреторним шляхом. У задній кишці вода інтенсивно адсорбується, тому фекалії та сеча, які попадають сюди з мальпігієвих трубочок, виводяться практично у безводному стані. Серед хребетних найдосконаліші адаптації до життя в умовах дефіциту вологи сформувались у плазунів, птахів, ссавців (Amniotа*. Вода, яка утворюється в організмі під час окислення органічних речовин, вступає в загальний обмін і зменшується потреба в екзогенній вологі. Значну роль відіграє зменшення водопроникливості покривів, яке досягається тим, що зовнішні шари клітин епідермісу заповнені роговою речовиною, яка перешкоджає випаровуванню води з поверхні тіла. У плазунів і птахів ще додається відсутність шкірних залоз. Малочислені залози вузькоспеціалізовані (наприклад, куприкова залоза птахів, стегнова пора ящірки та ін.* і виділяють густий пастоподібний секрет, який не містить води. У всіх трьох класів амніот відбулися принципові перетворення водного обміну, пов’язані з видільною функцією. Вони мають тазові нирки, в яких відсутні лійки. Така структура забезпечує різке зниження втрат води шляхом пасивного її виділення з порожнини тіла. Вода виводиться лише фільтрацією; в ниркових каналах іде активний процес реабсорбції вологи зі складу первинної сечі. У ссавців економія води забезпечується формуванням у нирках особливогонефрона–петлі Генле, на основі якого функціонує сильний концентраційний апарат, що дозволяє добувати з первинної сечі більшу частину води перед її попаданням у ниркову лоханку. Завдяки цьому нирки ссавців здатні в умовах дефіциту вологи виводити сечу високої концентрації. Суттєве значення у процесі консервації води в організмі маєкишкова реабсорбція. Механізм повторного всосування води у клоаці та в товстій кишці пов’язаний з осмотичним током води через слизисту оболонку. В умовах сухих пустель добування води вимагає від тварин спеціальних пристосувань. Намібійський жукLepidochroa argentogriseaбудує з піску загострені ребра, які зорієнтовані впоперек стікання туману, на яких відбувається конденсація вологи. Пересуваючись уздовж цієї споруди, він п’є накопичену вологу. Інший жук –Onymacris unguicularisу нічний час піднімається на ногах, як на ходулях, з високо піднятим черевцем. Туман, який омиває тіло комахи, осідає на ньому і стікає з черевця на груди до низькорозміщеної голови, і так поглинає воду. Протягом ночі маса комахи збільшується до 12 %. У комплексі пристосувань водного обміну до умов арідності велике значення мають спеціальні форми поведінки. Це обов’язкова наявність водопоїв (для видів антилоп: бубал, імпала, гну та ін.*; використання роси та вологи накопиченої в рослинах (канна, дік-дік, онікс*. Для інших важливий вибір місця: нори, дупла, тіньові крони дерев та ін. Водний та сольовий обміни розділені в наземних хребетних через низьку проникливість покривів, проте фізіологічно ці процеси пов’язані між собою. Пояснюється це тим, що дегідратація організму й надходження надлишку солей однаково порушують осмотичну концентрацію плазми крові та тканинних рідин, тобто викликають аналогічні фізіологічні ефекти. Тому для жителів аридного клімату важливо не тільки економія води, але й виділення надлишку солей, який виникає під час водного дефіциту. У всіх наземних хребетних надлишок солей виводиться через нирки. У ссавців виведення солей відбувається через кишківник, у рептилій і птахів – спеціальні сольові залози. Отже, у процесі еволюції організми виробили цілий ряд специфічних пристосувань, що забезпечують нормальне функціонування організму в екстремальних умовах аридності клімату. У стійких видів адаптація відбувається швидше і за менших витрат енергії та речовини. Для рослин в балансі вмісту води і солей найбільше значення має ґрунтова волога і відносна вологість повітря, а для тварин – вода, зібрана у водоймах.